Шарл-Мари Льоконт дьо Лил
Nox

Превод от френски: Пенчо Симов, 1978

chitanka.info

Nox[0]

Притихващият бриз по склоновете в мрака

унася бавно в сън бухлатите гори,

замлъкнали ята заспиват в гъсталака

и златен звезден лъч вълните озари.

Оврази и скали се гушат в пара сива,

която заличи помръкналия път,

луната със тъга листака чер облива,

не чува вече ек от разговор слухът.

Но в пясъка далеч прибоят прозвучава,

от тежки клони шум долавя се добре

и сливат се в едно из въздуха тогава

въздишка на гора и песен на море.

Не спирайте в нощта, о звуци, да летите —

земя и небеса свържете в смел размах,

издигайте се пак, попитайте звездите

не води ли един предвечен път към тях.

Морета и гори, о звуци величави,

дарихте ме с ответ, когато бях сломен,

безплодната ми скръб смирихте — песента ви

остава да звучи завинаги у мен.

[0] Nox — Нощ (лат.). ↑

Заслуги

Имате удоволствието да четете тази книга благодарение на Моята библиотека и нейните всеотдайни помощници.

Лого на Моята библиотека
http://chitanka.info

Вие също можете да помогнете за обогатяването на Моята библиотека. Посетете работното ателие, за да научите повече.